Заповядай, шефе. Спешната пратка доставена до Пети и Мапъл, своевременно и любезно,
от изцяло вашия. - Това е моята звезда.
Ти шегуваш ли се? Една пратка? И това е всичко, за един ден?
Качество, не количество, Макс.
Това всички мъже си го казват. Да заспиват по-лесно през нощта.
Здравейте, всички! Големи новини, приятели.
Пред вас е най-големият репортер за най-бързо разрастващо се списание на Америка.
Седмичника Нов свят?
Да, ама изоставаш с работата за Джем Пони, господинчо.
Не се безпокой, това е нещатна работа.
Пуснах си биографията преди месец и те най-накрая се обадиха.
Казаха, че искат да дадат шанс на младите вестникари.
Какво точно ще правиш за тях, Скетч?
Ще ловя мутанти и ще увековечавам техните ужасни,
деформирани лица за таблоидните поколения.
- Това е просто чудесно. - Аха.
Само дето не са мутанти, а тоя парцал пише само лъжи.
Чакайте само да видите първия ми репортаж. До тогава, да се почерпим в Краш!
- Това не е добре. - Не, не, аз също съм разтревожен от разобличаване.
И аз така щях да мисля ако си беше прикрил баркода, Монти Кора.
Виж, сериозно се съмнявам, че Уайт и неговата весела банда трансгенетични ловци ще си вземат поука
от седмичника Нов Свят, все пак, говорим за Скечи тука.
Kакъв е шансът да му се изпречи някой Мантикорски стипца, достатъчно тъп
да го остави да го снима? - Здравейте, хора.
Та какво казваше?
- Мда. - Логан? Аз съм Уенди Уайт.
Уенди? Къде си? Опитвах се да се свържа с тебе, но сестра ти ми каза, че си...
Знам. Аз.. Аз говорих с нея. Каза ми, че си попаднал на някакви следи на Рей?
- Да, но нямам нищо сигурно още... - Аз го намерих.
- Какво? - Намерих Рей.
С теб ли е?
Не, но знам къде го отведе мъжът ми.
Трябва да ми помогнеж да си го върна.
Ще го направя.
Но, Уенди, трябва да ми обещаешм че няма да предприемаш нищо докато не дойда, става ли?
Няма нужда да ти казвам колко опасни са хората, които отведоха сина ти.
- Побързай, Логан. Мисля, че са тръгнали за мен. - Добре, Уенди. Кажи ми къде си.
- Дори полицаят, с когото говорих... - Уенди, къде си?
Малко градче...
- О, боже! - Уенди?
Уенди?
Ох.
- Не трябваше да идваш тук. - Искам си сина.
Той вече не е твой син. Той е един от нас.
Кои сте вие, бе хора? Какво му правите?
Не те засяга.
Защитени сме за хиляда години напред.
- Еймс... - Трябваше да се махнеш.
- Моля те... - Обичам те, Уенди. Ти бе избрана за мен.
Но трябваше да забравиш за него...
и трябваше да забравиш за мен.
Глведайте обезателно Първия сезон.
Това тука ме дразни и не го превеждам.
Всеки път едно и също.
Отворете очите си, хора.
НЕ се оставяйте на шаблоните.
Превод и субтитри: Рангеле (Не барай). 16 еп. "Разобличаване"
Здрасти. Успях да взема само 5 галона.
- Трябва да е достатъчно за да стигнем там. - Значи си проследил обаждането?
Обадила се е от градче на име Уилолбай, което е на три часа южно от тук.
Опитвам се да намеря точния адрес. - Защо Уенди да се опитва сама да намери Рей?
Нали знае какъв психопат е Уайт и приятелчета от култа му.
Не мога да ти изброя колко пъти съм пробвал да й го кажа.
Тя ми се е обаждала не веднъж, но следите все се оказват лъжливи.
Мислиш, че може да е поредната задънена улица?
Така си помислих, докато не чух някакъв трясък и връзката не прекъсна.
Бинго! - Адресът.
Да. Хайде.
- Макс пак е болна? - Цяла нощ не мигна.
Не можах да я извадя от банята. Мисля, че е холера.
Или дифтерит.
- Или пък бубонна чума. - Чух, че се е появила напоследък.
Виж, искаш да покриеш нейната смяна, както и своята, това не ме засяга. Приятно каране.
- Това за Сектор 3 ли е? Да те разменя. - Както и да е.
От вестника имам знак, че чудат мутант живее ей там в каналите.
Може да съм късметлия и да успея да го щракна.
Какво мислиш?
Мисля, че ще се бъхти около един час в канала и ще се върне уморен с празни ръце,
и миришещ на боклук.
- Телефонният номер е на този хотел. - От коя стая е звъннала все пак?
- Записът не ме отведе чак дотам. - Ами да отидем да видим.
Уенди каза, че има чувството, че я преследват.
Не искаме да се изтърсим при някой друг, нея търсим.
Това прави нещата малко трудни.
Гледай и се учи.
- Добро утро. - Добро утро.
Тук сме за партито на Конър.
- Партито на Конър? - Ловен уикенд. Наехме две стаи.
Хм, съжалявам. На друго име ли е?
Нали знаеш, може би приятелката на Бил е използвала своето име. Хм.. Опитай...
... Не мога да се сетя името й. Само веднъж съм я виждала.
O боже, толкова е неудобно. Може би ако погледна, ще се сетя името й.
Всичко е наред. Имаме две свободни места...
- О, чудесно! Значи ще вземем една стая - Добре, само попълнете това.
Мразя когато това се случва. Точно е на устата ти и...
Да. Познавам това чувство. Защо не погледнеш и не провериш?
Благодаря ти, оценявам го.
Не виждам нищо, а ти?
Доста спокойна седмица.
Да, това е място за уикенди. Хорицата ловуват, като вас.
Та, никой? Цяла седмица?
Така пише.
- Заповядайте. - Да. В, мм, 203 сте. Отзад.
Благодаря.
Приятно прекарване.
Казах "гледай и се учи", не "гледай и смути човека".
Просто исках да бъда сигурна.
Мислиш, че е от приятелчетата на Уайт? Как ги нарече - Хорицата?
Може.
Обхватът в тоя град е ужасен, но ето все пак звъни.
Чуваш ли нещо? - Не още.
Нови надписи. Незасъхнала боя.
Нов джак на телефон.
Някой си е тръгнал оттук като е заличил следите си.
Десет долара за една сода?!
Честни баровски цени. Ще те излъжат по всякакъв начин.
Няма честност в разрушен свят.
О, виж какво намерих.
Най-доброто място да държиш филм докато можеш да го промиеш.
- Мислиш, че е на Уенди? - Да разберем. Добра работа.
Гледам, уча се, крада сода.
Стой! Какво правите тук, по дяволите?
Ето го!
Обектът излиза на дневна светлина. Повтарям- обектът излиза на дневна светлина.
По дяволите! Всички единици да оформят периметър над земята.
Давай! Върви!
Стой на място!
Разкаряй тея хора от тука.
- Добре, вървете назад. - Хайде, всички назад.
- Няма нищо за гледане тук. - Сложи чаршаф на грозното му лице.
Отведи го при Главно оправление, възможно най-скоро.
Само за няколко минути. И снимките ще излезнат ето тук.
Чудесно. Благодаря
Добър ден.
О, отседнали сте в хотела? - Да.
- Да, чух, че имаме посетители. Добре дошли. - Само минаваме оттук.
Приятно прекарване.
- Какво е това? - Не знам.
Училищна униформа.
Може да има начално училище наблизо.
О, изглежда много елегантно... Трябва да е скъпо.
Това е Рей.
Уайт трябва да го е скрил тук така, че Уенди да не го намери.
Имате дете в Брукридж?
- Да. - Не.
Ами просто мианвахме оттук си мислехме, че
това изглежда като мястото, в което бихме пратили детето си.
- Ако можехме да си го позволим. - Да.
Просто го видяхте? Защото е далеч от пътя?
Трябва да дойдете до вратата, за да го видите.
- Ами, аз завих не където трябва. - Дадох му лоши напътствия.
У нея беше картата. Както и да е, мерси.
- Да, няма защо. - Чао.
Ехо!
Забрави една.
Благодаря.
Продължавай да вървиш, дръж се естествено, просто минаваме оттук.
Имам чувството, че това не е нормалното училище
за богати деца с лоша дисциплина.
Мислиш, че е на култа подобен на Мантикор?
Ако е така, Уилолбай е център на култа и не знаем кой е замесен.
Шерифът... Хотелиерът...
- Да хванем Уенди и Рей, и да бягаме оттук. - Става.
Мислим си, че е създаден да е някакъв вид работник-търтей.
Добър за теглене на оборудване, копаене на старинни неща, такива работи.
- Говори ли? - Гоеори...
Мога да говоря. - Хубаво.
Значи ще разбереш това, което ще ти кажа сега.
Дай му последно ядене; не искаме да ни обвинят в негостоприемство.
Натовари го на утрешния транспорт. Момчетата във Форенсик може да го разглобят в свободното си време.
Да, сър.
По друг въпрос може да имаме проблеми, сър.
Екипът мина покрай едно хлапе в канала точно преди това същество да изкочи.
Имаше фотоапарат. Може да е направил няколко снимки.
Прекрасно.
Уайт.
Да, сър.
Разбира се, но не може ли да изчака до утре? Имам семейни про...
Добре, сър. Ще съм там.
Това беше Директорът.
Иска да се срещнем да говорим за днешния малък гаф.
Не искам на горе на всичкото да му казвам, че
на сцената имаме и хлапе с фотоапарат.
Имаме преднина.
Един от мъжете видял, че има някаква раница с надпис на фирма или нещо подобно.
Намери го, разбери какво знае и се отърви от филма.
- Да, сър. - И ако той знае много се отърви и от него.
По дяволите, днес трябваше да видя детето си.
Ще съм късметлия ако излезна от града преди задръстванията.
Какво става? Изглежда си тичал от Сектор 3 до тук.
И миришеш на него. - Няма да повярвате какво видях току-що.
Мутант. Истинско, живо недоразомение на науката, и имам доказателство.
Ами защо не споделиш с нас и не си свалиш товара?
Значи, обикалям си мястото, търсейки мутант.
И се натъквам на някаква военнa акция. Хванаха злодея на една улица.
Трябваше да го видиш, човече.
чакай, какво говоря? Ще го видиш веднага щом промия филма.
Точно така. Нямам търпение.
Ето. Не искам да попадне в лоши ръце.
Благодаря, О.Си. Ще го занеса на вестника след обяд.
Горкото момче. Беше доста развълнуван за това.
- Трябваше да бъде сторено. Благодаря. - Направих го за Макс.
Но, няма защо.
Какво си мислеше? Да преследваш избягал от Мантикор посред бял ден?
Представляваше чиста заплаха за населението, сър .
Ако не са могли да го хванат скришно е трябвало да го пуснат,
а не да го искарат на улицата, където всеки може да го види.
Може би трябваше да изчакам докато изяде детето на някого.
На погрешен път си, Агент Уайт.
С цялото ми уважение, цялата тази операция е водена по неуместен начин.
Нямаме достатъчно персонал и средства. - Капиталът ти е извън сметките.
Не можем да рискуваме забавяне само за да не изкараме акъла на някой.
Хм, мислех, че работата ми е да преследвам трансгенетични, а не да прикривам нечий задник.
Ако излезне на яве, че милиарди долари са вкарани в секретна правителствена програма
за създаване на трансгенетични войни, ще е доста зле.
Но ако излезне на яве, че още толкова са вкарани, за да бъдат войните спряни
щото са избегали, ще е катастрофално.
По дяволите, Еймс. Може и Комитетът да пострада.
Накрая ще ти кажа: Не ме интересува какво ще ги правиш тея.
Хвани ги, убий ги, остави ги да се щурат по каналите колкото си искат.
Просто ги дръж далече от нощните новини.
Аха.
Здравей, Рей. Как голямото ми момче?
Не мога, нали знаеш?
Знаеш, че родителите не могат да са там, докато не е свършило.
Но не бой се. Всичко ще е наред. Просто прави както си тренирал.
И ще те видя по-нататък.
И аз те обичам.
Хайде, чао.
- Готови? - Гледай и се учи.
АКо не излезнеш оттам след един час, тръгвам след тебе.
Колко си прав.
Мога ли да ви помогна?
Здравейте, да, май съм направила грешен завой. Търся, хмм...
... окръжен път 5? - Разбира се. Върнете се по обратния път.
Завийте наляво. След 6 или 7 мили ще видите светофар.
Пак завийте наляво... - Наляво?
- От ваше дясно. - Може би трябва да го запиша.
Имате ли химикалка?
Не и в мен Ще отида да взема.
Спокойно мисля, че ще го запомня. Мерси.
Adara mo'ke tali. Konoss rehu jek. Hiif polna menos kori. Konoss rehu jek. Kariff mo'ss!
Само минавате, а?
Да, скоро ще съм там. Как е Рей?
Рано е да се каже. Но симптомите са налице.
Виждам.
Имахме инцидент с един трансгенетичен.
- Моля? - Опита се да спре церемонията и да вземе Рей.
- 452. - Заловихме я.
БЕ порязана с кариф. Скоро ефектът ще се появи.
- Ще съм там след един час. Fe'nos tol. - Fe'nos tol.
- Боли лиt? - Да...
освен, че искам парите си обратно. Исках сърцето с кинжала, забит в него.
Защо дойде тук? Майката ли те изпрати?
Ако се опитваш да я защитиш, не се тревожи, късно е за това.
- Какво правите на Рей? - Каквото е нужно.
Малко по-точно не може ли?
'Щото си оставих вкъщи "Чалнати култови ритуали за тъпаци".
- Рей доказва себе си. - O, сериозно?
Искам да докажеш ти себе си. - Аз го правя.
Ние всички го правим.
Та, като минеш кръвния тест със змията какво получаваш? Близалка?
Не трябваше да се намесваш.
Съжалявам, че прецаках купона.
Ще съжаляваш, много скоро.
Затворено е. Елате утре.
Специален агент Ото Готлийб, НСА. Искам да ви задам няколко въпроса.
О, съжалявам, не разбрах...
Нали знаете, никога не съм очаквал...
... Няма значение.Рейгън Роналд, горд американец, на вашите услуги, сър.
- Вие ли поддържате мястото? - Да, сър, по най-добрия начин
Търсим един от куриерите ви. Мъж, млад, дълга коса, дрипави дрехи.
За съжаление, сър, описахте всички мои служители.
- Имаше камера. - Кевин Саймън Тиодор, познат като Скечи.
180 см, приблизително 80 кг, съмнително мирише на развалени плодове. Какво е направил?
- Поверително е. - Разбирам.
- Кажете ни каде можем да го намерим. - Хм, Краш. 1313 Еуклид. Бар.
Той и приятелите му загубеняци ходят там след работа да пият до безсъзнание.
Радвам се, че ви помогнах.
Пич, просто не разбирам...
- Може да си оставил капака на лещите отворен. - Или си сложил наобратно филма.
Да, най-вероятно съм загубеняк, който нищо не може да направи. Това казват от списанието.
Случват се такива работи, Скетч. Не бъди така суров към себе си
- Просто не е писано. - Хайде де.
Сигурен ли си, че си видял един истински мутант? Знаеш как работят тези таблоиди.
Снимаш метеорологичен балон, слагаш го на корицата и казваш, че е НЛО.
Или снимаш пич с маска на Хелоуин и казваш, че има чудовища на свобода.
Скетч, правят такива работи.
Да, сигурно си прав.
Просто... Исках да вярвам в това, разбираш ли?
Животът ми не е никак интересен, Алек. Аз съм куриер с колело.
Всички сме такива.
Да но вие с Макс и O.Cи., сякаш не сте само това.
Ако мутантите бяха истински, животът щеше да е по-интересен,
и като го покажа на света, аз ще съм по-интересен.
Но аз съм си аз - разносваш на пакети.
- Не е така, Скетчи. - Изглежда е така.
Добре хора, мерси, ще ходя вкъщи да повръщам.
Кажи ми пак как трябваше да бъде направено.
Трябваше да бъде направено.
Келвин Тиодор, идвате с нас.
Имам разрешение за пистолета. В колата ми е
Не ме интересува разрешителното.
Интересувам се какво правихте около училището.
Заради момчето нали, момчето на снимката?
Какво смятате, да го вземете ли?
- Грешно сте ме разбрал. - ТАка ли?
Виж, аз охранявам това училище и с е грижа за всички вътре.
Ще те питам пак, какво правеше там?
- Тебе.
Как се чувстваш? - Какво те засяга?
Трябваше вече да е започнало. Стана с Рей.
- Какво стана, как е той? - Ако е един от нас, ще оживее.
Ако е болен трябва да извикате лекар.
Ако не е създаден да оживее, не му е писано да живее.
Тука става горещичко. Може ли малко да намалите отоплението?
- Започна. - Започна какво?
- За това съм тук. Да гледам. - Да гледаш какво?
Да гледам как умираш.
Хей, човече, казах ти, че съжалявам за обувките ти.
- Какво правеше долу в канала? - По работа бях, работя в едно списание.
- Имаше фотоапарат. Искам снимките. - Да, човече, снимките не излезнаха.
- Очакваш да ти повярвам? - Какво да ти кажа, човече, прецаках всичко.
И на мен ми е тъпо за това. Щеше да излезне добро копие. - Какво видя?
НЯкакъв нещастник с маска за Хелоуин.
- За кое списание по-точно работиш? - Седмичника Нов Свят.
- Това е таблоид. - Да, нали знаеш,...
снимаш метеорологичен балон, извънземните идат.
Някво хлапе напада с маска за Хелоуин...
... Мутанти на свобода. Щях да имам корица за списанието, ако не се бях прецакал.
Виж, пич, ще ти връча чифт нов обувки, става ли?
Какво мислиш?
Не знае нищо, остави го.
Нещо става в това училише, нещо опасно.
За какво говориш?
Не си ли виждал никога нещо странно там вътре?
Какво е това? Да не би да си замесен в някакъв спор за попечителство над това дете?
Хайде де, ти си ченге, твоя работа е да забелязваш разни работи!
Нищо странно в онова даскало и децата вътре?
Може би.
Чуй ме тогава.
Нещо в кръвта беше.
Толкова съм жадна. Искам вода
- Няма да помогне. - Все ще умирам, така че?
Не знаех, че ще си тук, поласкан съм.
Как е той? - Слаб е. Бих се учудила ако оживее.
Съжалявам, Еймс. Но ние всички си имаме съдба.
Рей...
Той е единсвеният ми син.
Така е било винаги при нас.
Каза, че имаш някаква работа с 452.
Ще ти се обадя ако има някаква промяна.
Моля те.
Спри!
Казах, спри.
Просто си се преструвала на болна.
Искаш ли да те спусна? - Зависи.
Ако ме оставиш тук достатъчно дълго ще ти гръмне ли главата?
- Не можеш да победиш. - О, така ли?
Дори ако направя ето така?
Накарах те да погледнеш.
Сладки сънища, изроде.
Нито крачка!
Остави го долу.
- Искаш да ме стреляш през сина си? - Остави го долу.
Разкарай пистолета. Дръж ръцете където мога да ги виждам.
Макс, бързо!
Влизай, шерифе, влизай вътре!
Очаквам, че дългата ръка на закона ти е вляла разум и заслужен пердах.
- Ти си ми изтърсил тея тъпанари в Краш? - Точно така.
В каквото и да са те заподозрели си бил виновен. Спешна пратка, Девети и Гранд.
- Приятел, добре ли си? - Да.
Най-странното нещо ми се случи вчера
Някви униформени ме хванаха и ме заведоха в щабквартирата им.
Да ме разпитват кво съм видял. - К'во им каза?
Видял съм нещастник с маска за Хелоуин. И те ме пуснаха
- Добър човек. - Ама се замислих.
- Замисли се? - Какво имаш предвид?
Ако толкова са притеснени какво съм видял онази нощ, може би съм видял нещо наистина.
- Да, момче с маска. - Точно, използвай главата си, човек.
Сякаш правителството прикрива хора с маски?
Не мисля така, те крият нещо.
Истина е, има мутанти, хора.
- Е, не вървеше така добре както се надявах. - Аха.
Въпросът е, кой да каже на Макс?
Тя бе изложена. Не само, че оцела, но не показа и симптомите.
Как е възможно?
Сънчо.
Работата му в Мантикор е прогресирала без да разберем.
Трябва да разберем дали и другите трансгенетични са имунни.
Аз ще се разправям с другите трансгенетични и с 452.
Но трябва да разбера какво е станало с Рей. - Еймс...
- Възможно е да е оживял. - Възможно, но съмнително.
Трябва да знам.
Трябва да съм сигурен. - Прави каквото трябва.
Просто разбери какво по дяволите става.
Това може да изложи на опасност всичко което сме постигнали.
Жалко, че трябва да напуснем това място след толкова време.
Нямаме избор, ще намерим друго. Самюълl.
Спокойно, няма да боли.
Но, с малко късмет, ще те убие.
Това беше Сам Кар в болницата. Кръвната картина на Рей е дошла. Ще се оправи.
Докторът има ли някаква идея на какво са го подложили?
Някакъв патоген или вирусен агент, който никога не е виждал досега.
Змиите са носител на това нещо, каквото и да е то.
Каквото и да е било антителата на хлапето са заработили и са го неутрализирали.
Тази ненормалница, жрицата, каза, че той трябвало да се докаже
сякаш това е тест дали ще оцелее. Ако не успее,
не е бил един от тях. - Ти бе изложена и не се разболя.
- Това ме прави почетен член. - Поздравления
Мислиш ли, че ако се концентрирар, Ще накарам нещо да полети в стаята?
НЕ разчитам на това. Според мен онова хлапе,
дето постъпи като Полтергайст с тебе е част от някаква порода.
Това те кара да се замислиш какво още кроят онези.
Горкото дете. Мама умря... Бащата е изрод...
Не е щастливият край като в приказките.
Поне го разкарахме от тях. Това искаше Уенди.
Говорих със сестра й, между другото. Идва насам.
Уредих така, че да ги отведа с Рей на самолет, колкото може по-далече от Уайт.
- Здрасти, Рей. Как си? - Здрасти.
Минах ли, силен ли съм?
Добре се справи.
- За какво трябва да си силен, Рей? - За Пришествието.
Пришествието? Какво е това?
Никой не ми каза, освен, че е лошо да не си един от нас.